EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hvad pokker laver han her?
DIMISSIONSFEST
Ja, skjult nummer.
Du kan rende mig.
Jeg har et mobilabonnement.
Rebe.
Hvad?
Solgte du stoffer i skolen?
Passer det, Valerio?
I to.
Kom ind.
- Azucena, godmorgen. - Godmorgen, Begoña.
Jeg vil tale med dig. Har du et øjeblik?
Jeg er midt i noget vigtigt.
Ikke vigtigere end det her.
Jeg skal tale med de to...
Jeg kan også gå direkte til bestyrelsen.
Jeg foreslår kun at tale med dig af høflighed.
Lige et øjeblik.
For pokker da!
Jeg skal hente mine ting hos Ander.
Så får jeg se... Jeg begår måske harakiri på grund af mine karakterer.
Er de så slemme?
På en katastrofeskala...
Notre Dame-branden.
Spanien i Melodi Grand Prix. Madonna i Melodi Grand Prix.
Mine karakterer.
Det er bedre at grine, for hvis jeg tænker på det...
Jeg dimitterer ikke,
jeg har ikke Ander,
og jeg er hjemløs.
Hvad?
Hvorfor tager du ikke med til New York?
- Hvad? - Vær nu ikke dum.
Du har altid villet rejse og bo, hvor du ikke vækker opmærksomhed.
Kan du ikke det i New York, kender jeg ingen andre steder.
Du leder efter et job og lærer engelsk.
Hvad skulle jeg lave der?
Hvor skal jeg bo?
Det er skørt.
- I min lejlighed? - Du havde fotos.
Den er som Central Park.
Nadia, du kan ikke bede folk, du ikke kender godt...
Hvad mener du med det? Vi var forlovede en aften.
Og I to kender jo hinanden, ikke?
Det var en engangsforestilling.
- Jeg mente... - En engangsforestilling. Det var det.
Jeg bor der kun midlertidigt.
Okay, så.
Ingen ville vide det uden en sladrehank.
Valerio og Rebeca solgte stoffer,
og Polo rapporterede det.
Er det forkert at gøre det rette?
Samuel og Guzmán.
Kom med mig.
Os?
Nu.
Lad os se.
- At bortvise os kan diskuteres. Men de to? - Vi gjorde intet!
I blev advaret. Jeg sagde nul tolerance.
Og efter jul har I gjort hans liv til et helvede.
Det er noget fis. Polos mor står bag det.
Hun var her lige før os. Har jeg ret, Azucena?
Det er afgjort. I bortvises og dimitterer ikke.
- Hvad? - Samuel!
I sælger jeres forbandede sjæl!
Er det retfærdigt? I vil bare have penge og magt.
- Tal ikke sådan. - Bortviser du mig?
Samu! Det er ikke det værd.
Samuel, hvad laver du?
Hvad laver han? Stop!
- Hvad laver du? - Slap af!
Der er nok vold!
- Forsvarer du ham? - Ja!
Han sagde, han ikke har anklaget jer.
Tror du på ham?
At få hans mors stipendium er mindre smertefuldt sådan.
Du siger ja uanset hvad. Selv hvis du skal støtte ham.
Møgdyr.
Glem ham, Lu.
Leg ikke uskyldig, Nadia.
Du vil smadre flasken på hans hoved lige så meget som jeg. Indrøm det.
Havde jeg skiftet skole, var det ikke sket.
Det er ligegyldigt nu. Vi skal finde en løsning.
Vi kunne...
For sent. Det er slut.
- Det er en unfair ende. - Carla druknede næsten i aftes.
Hun døde næsten. Det var hans skyld.
Min skyld!
Det var min skyld, okay?
Hvad fanden siger du?
Jeg solgte hende Emma, da Valerio sagde nej.
Valerio ville stoppe handlen efter dit foredrag.
Hvad? Vidste du ikke det? Det gør du så nu.
Men du skulle lave en scene.
Du kunne nok ikke gøre noget godt for en gangs skyld.
- Okay, tag hjem, Rebeca. - Forbandede Barbie som livvagt...
Eller bare tag direkte i fængsel.
Du ender der med din mor.
Det er en ting mere, vi har tilfælles. Du trives med kriminelle, ikke?
Bare de betaler for dit tøj, restauranter og studier...
Men jeg forstår det.
Hold godt fast i ham.
Hvad har du, når han er væk?
Intet og ingen, søde.
Forbandede skjulte nummer!
Du ser ikke slem ud. Ikke ved første øjekast.
- Jeg husker intet. - Det er normalt.
Nej, det er ikke.
- Jeg mistede kontrollen. - Jeg hjalp med det.
- Undskyld. - Du advarede mig.
Det er mig, der undskylder. Jeg hørte, at du blev bortvist.
Men det fortjener han.
Det var ikke hans skyld. Han ville ikke sælge mig det.
Helt sikkert.
Han brugte sin fornuft for en gangs skyld.
Men det var for sent.
Nå, men farvel.
Lu, jeg har prøvet at ændre mig længe.
"Prøvet."
Men du gør det aldrig.
- Du bliver aldrig voksen. - Det var ikke mit værk.
Du er et forbandet barn...
...der stikker fingrene i stikkontakten.
Jeg har prøvet at forhindre dig i at få stød i 17 år,
men det er aldrig nok.
Jeg kan ikke mere.
Hav et godt liv.
- Han vinder altid. Jeg er træt af det. - Vi burde være kommet videre for længst.
- De smed os ud uden grund! - Ikke i dag, ikke i går.
Men se, hvad vi gjorde for at gøre hans liv til et helvede.
Vi har ikke haft en dag uden at hade ham,
og vi viste ham det.
Han har ikke vundet. Vi har tabt.
Guzmán.
- Hvordan går det? - Fint.
Jeg kender dig.
- Deres behandling af dig er utålelig. - Vi fortjente det.
Hvad? Det kan ikke være slut.
- Det bliver ikke... - Kæmp ikke krige, der ikke berører dig.
De berører mig.
- Hvis det er en, jeg elsker. - Du må ikke miste stipendiet. Din fremtid.
Hvad med din?
Er den ligegyldig?
Jeg er 17 år.
Jeg kan sætte fremtiden på pause i et år.
Hey.
Efter dimissionen skal vi feste.
Vi har det sjovt, og intet kan ødelægge det.
Det lover jeg.
Har du en lighter?
Du ryger da aldrig på arbejdet.
De unger tager livet af mig.
Skoleåret er næsten forbi, men de tager livet af mig.
Det, du gjorde, er unfair. Det ved du, ikke?
- Nej, ikke også dig. - Hvad skal jeg sige?
Det handler ikke om retfærdighed, Ander. Det er meget mere kompliceret.
I mine sko ville du vide det.
Guzmán og Samu fortjener det ikke.
Bare fokuser på det vigtige.
Såsom dine eksamener.
Jeg tager dem ikke igen.
Vær sød ikke at sige, at du ikke vil have fordele.
Det er ingen fordel at tage eksamener igen i din tilstand.
Jeg spilder ikke mine sidste dage med en bog.
"Sidste dage"?
Der er intet håb for mig. Hverken på lang eller kort sigt.
- Og... - Hvor kommer det fra, Ander?
Hvem har sagt det? Ingen har sagt det til mig.
Det er, hvad jeg har.
Nutiden.
Men skat...
Og måske også i morgen.
Men jeg spilder ikke tid på at læse. For hvad?
Og jeg vil ikke tolerere den resignation.
Mor...
Vil du ikke læse? Hvad vil du så?
Det ved jeg ikke.
Jeg vil være alene.
Gøre mig klar.
I mine sko ville du vide det.
HEJ, YERAY. HVORNÅR KAN VI MØDES?
YERAY, SVAR MIG.
ER DU OKAY? MÅ JEG RINGE?
FRA: MOR GODE NYHEDER!!!
Advokaten vil møde min mor og min bror i Marokko.
- Han siger, han har gode nyheder. - Det er godt.
Mareridtet kan være forbi, og din bror kommer hjem.
Intet er forbi, så længe Polo er fri.
Du er besat af Polo. Kan du ikke glemme ham?
Han har allerede ødelagt dit skoleår og dit liv.
- Hvordan glemmer jeg det? - Fokuser på det vigtige.
Det vigtige nu er din familie.
- Gør som Guzmán: Kom videre. - Pladder.
Her.
- Hvad laver du? - Luk øjnene.
Færdig.
- Hvad er færdigt? - Polo findes ikke længere.
Polo? Jeg kender ingen Polo.
- Heller ikke mig! - Se selv.
Virkede det?
Må jeg få en serviet?
- Tør du virkelig vise dit ansigt her? - Jeg vil bare tørre mig af.
Og du skal gå. Jeg siger det for din egen skyld.
Forsvind!
- Mor! - Sig, du har en smøg.
Jeg trænger så meget, at jeg næsten røg persille.
Hvad så?
Giver du ikke din mor et kram?
Det var bedre.
- Sig, du har min lighter. - Hvorfor sagde du ikke, du kom ud i dag?
Jeg ringede et par gange i morges, men du svarede ikke.
- Det var dig. - Selvfølgelig var det mig.
Du dufter godt.
Og du ser godt ud.
Hvad?
Ikke noget.
Kom nu, jeg kender det blik.
Jeg blev smidt ud af skolen.
Hvad snakker du om?
- Hvornår? - Nu.
Lige nu.
Og hvorfor?
Hvad tror du?
For pokker da.
Ved du hvad? Fuck skolen.
Kloge piger behøver ikke at læse.
Og du var god til at drive familievirksomheden.
På dit beskedne niveau, men stadig god.
Så fra nu af er det mor og datter hånd i hånd.
Hej.
For pokker, mor.
Bliv vred på hende senere. Skal vi gå udenfor?
Undskyld, Ander. Jeg var rådvild.
- Hvorfor kan I ikke fatte det? - Det kan vi.
Du blev bortvist. Hvad sker der nu?
Der sker ingenting.
Du dimitterer næste år. Jeg har ikke næste år.
- Hvad er så svært at forstå? - Så du har ikke næste år.
Hvad vil du gøre?
Din mor siger, du vil være alene. Det er en lorteplan.
Guzmán, I vil aldrig kunne forstå mig.
Det er fint nok, hvis du gør, hvad du vil.
Vil du ikke læse, så lad være. Hop ud af et fly, hvis du vil.
Men isoler dig ikke.
Hvis du virkelig er ved at dø...
...så brug ikke de sidste dage alene.
Uden din familie, dine venner, Omar.
Ander!
- For pokker, Ander! - Lad mig nu være!
Jeg kan ikke mere.
Hej, Polo. Jeg ved, du ikke vil snakke.
Det er okay. Men jeg beder dig...
Tal med dine mødre.
De kan få dem til at genoptage Valerio og tilgive ham, fordi...
...han skal ikke straffes, når han har fået en lærestreg.
Ring til mig, når du kan.
Vil du ikke nok?
Hvad tager du på i morgen?
Jeg tager ikke med.
De eneste, der går glip af deres dimission,
er dem, der fortjener det.
Og Guzmán og Samuel?
De ville bare adskille os.
De rødder har gjort dit liv umuligt hele året.
Hvis du ikke er mand nok til at møde dem,
kan du ikke forvente, at jeg bare vil se dem knuse min søn.
Hvad med den stribede skjorte?
Med de blå bukser.
Du vil se godt ud.
Hvad laver du her?
Hvorfor er du sådan?
Hvordan kom du ind?
Ingen ved porten kan manipuleres.
Fra da du bad mig pynte stedet og gøre det til mit.
Ja...
Det var gode tider.
Sid ned. Find dig til rette.
Hvorfor er du her, Carla?
Jeg kom for at undskylde.
Helt ærligt.
Du er en god fyr.
"Du er en god fyr, du er det hele værd, piger ville dræbe for at være med dig..."
Bortset fra den, der siger det.
Jeg mener det.
Carla, jeg har ikke behov for din medlidenhed.
- Vær sød at gå. - Okay.
Lad os ikke lege ofre,
for du kan heller ikke lide mig.
- Hvabehar? - Du hørte mig.
Vi kan ikke lide hinanden.
- Hvad med de forgangne måneder? - Du elsker det, jeg repræsenterer.
Jeg passer ind i billedet, du skabte for at få likes af dem, der sårede dig,
da du var den anden Yeray.
Din krop, dit tøj, din attitude...
Du skabte dit sociale netværk for at få dem til at tilbede dig.
Jeg er bare tilbehør for dig.
Og jeg var et checkhæfte, der kan redde dine vingårde.
Som jeg sagde...
Vi kan ikke lide hinanden så meget, som vi lader som om.
Men jeg var heldig at lære den rigtige Yeray, fyren bag selfierne, at kende.
Og han er en god fyr.
Meget bedre end den, du fandt på.
Og piger ville dræbe for at være sammen med ham.
Bortset fra mig.
Så...
...fuck likes
og fuck vingårdene.
Vi har fået nok af at spilde vores tid på at gøre, hvad andre vil have os til.
Du skal ikke bevise noget.
Må jeg give dig et kram?
Som en ven. Ingen manipulation.
- Er du nervøs, mit barn? - Lidt, Baba.
- Det er okay. - Se, der er Omar.
- Hvordan går det, mor? - Fint.
Du ser godt ud.
I lige måde.
- Hvordan går det? - Lidt nervøs.
- Nervøs for hvad? Kom nu! - Hej!
- Hej. - Hej, Lu.
Du ser lækker ud. Det kan jeg lide.
Lu, kom her.
Er dine forældre her ikke?
Det lader til, at din familie
kan lægge problemer lidt til side
og fokusere på det vigtige.
Jeg misunder dig.
På en god måde.
Og på en dårlig måde.
Du ligner en pistacie.
Det er diskrimination!
Efter alt det, jeg har gjort for skolen!
Jeg hiver dig i retten.
Kom ind.
Bare gør, hvad du vil, men bortvisningen er mere end berettiget.
"Berettiget"?
På årets sidste dag? Gider du lige...
Skal min søns år smides væk den sidste dag?
- Laura, Ventura... - Det handler ikke om dig.
Jeg håbede, at du ville gøre noget for Guzmán.
- Mig? - Ja.
Din far har stor indflydelse.
- Havde alle gjort lidt... - Så er det nok!
Jeg beklager meget.
Polo. Hej, hvordan går det?
Hvorfor har du ignoreret mig?
De har ikke underskrevet papirerne. Vi taler...
Cayetana. Hvorfor er du så opsat på, at Valerio dimitterer?
- Så han kan komme med os... - Og redde vores forhold.
For uden ham...
...virker vi ikke.
Polo, begynd nu ikke...
Begynd nu ikke.
Jeg forstår. Du er under stort pres.
- Du ved ikke, hvad du siger. - Nej. For første gang i lang tid gør jeg.
Jeg beklager.
Hvad med London? Hvad med vores planer?
Se selv. Det er kun det, du tænker på.
London, vores planer...
Du elsker ikke mig,
men det liv, jeg ville give dig.
Hvorfor taler du i datid?
Jeg beklager.
Jeg er nødt til at gå.
Hej. Hvad er der sket?
Ikke noget.
Vent lidt.
Det tager ikke lang tid.
Teodoro.
Skal vi mødes hos dig senere og få aftalen på plads?
Ja. Jeg er glad for, at du ombestemte dig.
Ceremonien begynder om fem minutter.
Der er han.
Tak. Lad os komme videre.
Satans...
Lad mig gøre det.
De elever, jeg skal...
Hvad skal vi gøre?
Det ved jeg ikke.
Jeg vil bare have det stipendium.
Det vil jeg også. Men vi sælger ud, Lu.
Vil du ikke have det?
Til hvilken pris?
Kan vinderne af den første udgave af stipendiet komme op?
Giv en stor hånd til Nadia Shanaa og Lucrecia Montesinos Hendrich.
Bill McKinley uddeler prisen
på vegne af Columbia University.
Hej. Tak, fordi jeg måtte komme. Det er godt at være her.
Tillykke. Godt at få jer til Columbia.
- Tak. - Tak.
Godaften.
Jeg vil takke vores forældre og venner for at deltage
i et særligt øjeblik
for os og vores studiekammerater.
Jeg vil...
Jeg kan ikke.
- Vil du gøre det for mig, Nadia? - Du fortsætter, for du begyndte.
Godt.
- Jeg sagde... - Nej, vent.
Jeg vil gerne sige...
Jeg vil gerne... Eller vi vil gerne...
...dedikere denne pris
til vores studiekammerater. Især til alle dem deromme...
...der ikke kan slutte sig til os af forskellige årsager...
...i denne dimission.
At vi ikke kan have dem her hos os...
...gør dette øjeblik...
...mindre lykkeligt, end vi ønsker det.
Det er rigtigt. For vi burde hoppe af glæde.
Det gør vi ikke.
Vi fortjener...
...denne pris.
Vi fortjener dette øjeblik, Nadia.
Mine venner er der...
...på grund af uretfærdigheder.
Den mest alvorlige er den,
der forhindrede os i at have
Marina med os.
Uretfærdigheder...
...som vi begge fordømmer.
Det er rigtigt.
Og én person er ansvarlig for alle de uretfærdigheder.
Polo.
Hvad så? Er du glad?
Jeg kan ikke tro det.
Den pris, vi modtager...
...blev skabt af dine mødre for at pynte på dit image.
Og vi tager imod den, fordi vi fortjener den.
Hvad skal vi gøre? For det her er blevet...
Hvis prisen volder kvaler, så bare rolig.
Den er nu trukket tilbage.
- Begoña... - Nej.
Vi har altid ønsket at støtte Las Encinas og alle eleverne.
Hvem kom ind på toilettet?
Omar, jeg har ikke hele dagen.
Og hvis jeg havde, så har jeg ikke tålmodigheden. Giv mig et navn.
Nadia.
Anklager du din egen søster?
Ved I hvad? Jeg lovede en, jeg holder meget af,
at vi ville fejre denne dag sammen.
At vi ville have det sjovt, og at intet ville ødelægge det.
Lad os feste på Teatro Barceló.
- Hallo? - Samuel.
Kom til politistationen. Det er meget vigtigt.
Baba, jeg skal på toilettet.
- Vent udenfor. - Okay.
- Vi har ingen penge. - Vi tager et lån.
Hvad så?
Du behøver ikke Nadia i New York.
Hvad mener du?
- Jeg tør ikke alene. - Du har mig.
Wow! Jeg troede, det var en engangsforestilling.
Fuck...
- Hvad? - Jeg beklager.
For ikke at reagere, som du ønskede.
Og det var bare en gang.
Og den betød meget for mig.
Da din søster spurgte, om du kunne komme med mig,
tog det vejret fra mig.
Jeg fandt også Nadias idé skør.
- Det var heller ikke bare en gang for mig. - Måske skal vi gøre det derfor.
Hvis et forslag tager vejret fra dig, så gør det.
Det var en fælde.
For at finde din familie og arrestere din bror.
Jeg beklager.
Jeg vidste intet om det. Jeg er også blevet narret.
Fandt de dem?
Din bror venter på at blive hjemsendt.
Samuel...
Og nu er morderen klædt i jakkesæt og ved at undslippe.
- Jeg beklager. - Ja, det er også din skyld.
- Jeg sagde jo, at de også snød mig. - Hvem snød dig?
Det skal jeg sige dig. Dine chefer, dine kolleger.
Det system, du arbejder for
og ikke vil gøre noget imod.
Så det er din skyld.
Fandens.
Jeg udskrev det dokument, du sendte.
Hvis du vil se en sidste gang...
Nej.
Jeg synes, du skal se det.
Ja.
Der er en ændring i paragraf tre, afsnit fire.
Om driften af vingårdene?
Vi udskiftede dit navn med Carlas.
Hun bliver leder af vingårdene og alle relaterede aktiver.
Når hun fylder 18. Det sker snart.
Lad os se...
Du får intet med det at gøre. Det gør jeg heller ikke.
Jeg er på sidelinjen.
Så... Carla bliver ejeren.
Yeray, dit forslag har aldrig været til debat.
Det er det nu.
Du vælger: Lad din datter forsørge dig, som hun finder passende,
eller lad dit firma kollapse,
så du ikke kan forsørge dig selv.
Hun er meget ung og ved intet om det.
Sig noget, barn.
Jeg siger... Du bestemmer ikke over mig længere.
Hvabehar?
Jeg siger, at du ikke længere bestemmer, hvad jeg gør eller ikke gør.
Det er slut.
Jeg vil gøre, hvad jeg vil,
være den, jeg vil, og være sammen med den, jeg vil.
Du kan ikke styre mig.
Hvad så? Skal vi skrive under?
Ved I, hvis skyld det er? Azucena.
Hun indgyder ikke respekt i eleverne.
- Hun frygter og forkæler dem. - Det var barnligt.
At droppe stipendiet er for meget.
Jeg gjorde da noget.
Uden mig var de to bøller, der gjorde din søns liv til et helvede, der stadig.
- Måske fortjente jeg det. - Hvad?
Vær nu ikke fjollet, Polo. Med alt det, der er sket...
Mobningen, tweets,
alt det, de skrev, smerten...
Og den person, der burde...
Jeg dræbte Marina!
- Det var et uheld, men jeg dræbte hende. - Ikke mere vrøvl.
- Begoña. - Jeg vil ikke høre det.
Marina havde noget, der var Carlas,
og jeg ville have Carla tilbage.
- Klap i. - Nej!
For pokker, mor! Siger du ikke, jeg skal være en mand?
Tag ansvar og være modig?
Det er det, jeg gør.
Jeg dræbte Marina.
Jeg får hende ikke tilbage.
Jeg får ikke Samuel og Guzmán til at dimittere. Men drop ikke stipendiet.
Lad nogen få en god afslutning på denne møghistorie.
Vær sød at ringe nu.
Vil du ikke nok?
Azucena? Hej, det er Begoña.
Undskyld den sene forstyrrelse, men...
...jeg vil tale om stipendiet.
Hej.
- Har I set Samuel? - Nej.
- Skal vi være DJ's og få gang i den? - Ingen musik kan fjerne møget herinde.
Jeg mistede mit stipendium.
Hvem bad dig lege helt?
- Hvad nu? - Lad mig bruge et af dine spørgsmål.
Hvad betyder det for os?
Hvad er "det"?
Hvis jeg ikke rejser. Hvis jeg bliver.
Inspireret af dit svar vil jeg sige,
at vi så er det samme sted.
Dig og mig her.
Det er godt, ikke?
Med alt det møg, der sker, er det godt.
Det er det nok.
Hej. Undskyld. Har I set Ander?
Nej, men stop ikke, før du finder ham.
Alle leder efter nogen i aften.
Men nogen af os har fundet det, vi ledte efter.
Hej, skat.
Hej.
Jeg dimitterede ikke.
Samme her.
En ulykke kommer sjældent alene.
Hvad vil du gøre?
- Gå året om eller arbejde? - Nej.
Jeg kan tage til New York.
Kan du?
Ja.
Ikke med din søster, vel?
Nej. Jeg mener jo.
I begyndelsen var det med hende, men efter det, der skete...
...tager jeg med Malick.
Hjælper han dig til rette?
Det hele lyder for underligt.
Eller for perfekt.
Ja, også det.
Hvad synes du?
Mig?
Kun din mening betyder noget.
Jeg har brug for din mening.
Kun en idiot ville lade noget, der er for perfekt, forsvinde.
Ja.
Okay.
- Omar? - Hvad?
Farvel.
Hej, sexede.
- Ikke nu, Carla. - Hvorfor ikke nu?
Du ved ikke, hvad jeg vil sige.
Okay, det overrasker dig måske, men jeg har tænkt...
Hvad pokker laver han her?
Tekster af: Claus Christophersen